Minä löysin käpälän painauman tänä aamuna ja yksi lehmä on kadonnut.
Se on minun.
Tämä on jo kolmas yö peräkkäin.
Kaikki kyläläiset pelkäävät niin että heillä on paskat housuissa.
Hirviö.
Niin, suuri.
Hengen reitti....
Noi Inthanon'n tarinoiden mukaan.
Tähtinä Banlop Lomnoi ja Sakda Kaewbuadee
Olipa kerran voimakas Khmer-shamaani...
joka pystyi muuntautumaan erilaisiksi olioiksi.
Hän karjui viidakossa ja huiputti kyläläisiä.
Anteeksi, onko täällä ketään?
Kuka siellä?
Mitä sinä teet siellä?
Tulin hakemaan sinua. Äidilläni on korkea kuume.
Metsään ei saa tulla yksin. Se on vaarallista.
Näytä minulle tietä.
Metsästäjä ampui tiikerin...
ja vangitsi shamaanin tiikerin henkeen.
Tiikerin ruumis on näytteillä Kanchanaburin museossa.
Tätä nykyä joka yö...
shamaanin henki muuttuu tiikeriksi kummitellakseen matkailijoille.
Kyläläiset ja heidän karjansa ovat alkaneet kadota.
HQ. kuuletteko?
Kun tiikeri yrittää päästä hänen uniinsa...
niin sotilas ajattelee kadonneita kyläläisiä.
Tämä henki on lumoutunut
sotilaan salaperäisisestä äänilaitteesta.
HQ. kuuletteko?
Tämä on Ekarat.
HQ kutsuu.
Yhtäkkiä outo tunne tarttuu sotilaan sydämeen.
Sotilas!
Tiikeri seuraa sinua kuten varjo.
Hänen henkensä nääntyy ja kärsii yksinäisyydestä.
Minä näen että sinä olet hänen saaliinsa ja ystävänsä.
Hän voi haistaa sinut vuorien takaa.
Ja pian sinä tulet tuntemaan samoin.
Tapa hänet jotta hän vapautuisi aaveiden maailmasta.
Tai anna hänen niellä sinut ja liity hänen maailmaansa.
Odota minua.
Olipa kerran...
voimakas shamaani...
joka pysyi muuntautumaan eläimiksi.
Olento,
jonka elämä esiintyy
ainoastaan muiden muistissa.
Ja nyt...
minä näen itseni täällä.
Äitini.
Isäni.
Pelko.
Suru.
Se oli kaikki niin todellista...
niin todellista että...
he saivat minut elämään.
Kun olen kerran ahmaissut sielusi...
me emme ole eläimiä emmekä ihmisiä.
Lakkaa hengittämästä.
Minä kaipaan sinua...
sotilas.
Hirviö...
Minä annan sinulle...
henkeni, ruumiini...
ja muistoni.
Jokainen veripisarani...
laulaa meidän lauluamme.
Ilon laulua.
Siinä...
Kuuletko sinä sen?